Tokuma Shoten, Nippon Television Hakuhodo & Studio Ghibli
HJERTETS HVISKEN
Shizuku: Yoko Honna Seiji: Issei Takahashi
Shizukus far: Takashi Tachibana
Shizukus mor: Shigeru Muroi
Baronen: Shigeru Tsuyuguchi
Seijis bedstefar: Keiju Kobayashi
- Godaften. - Det er varmt, hva'?
Så er jeg tilbage.
Tak. Behøver du at tage en plasticpose til en liter mælk?
- Man får den jo bare. - Så sig dog nej.
- Må jeg også få? - Far, vil du have byg-te?
Ja tak ... jeg kommer.
- Tak. Er computeren tændt? - Jeg er ved at printe.
Måske skulle jeg købe en computer.
- Her stinker af røg. - Du skulle være taget med din søster.
- Jeg orker hende ikke. - Jeg skal på arbejde i morgen.
- Skal du have madpakke med? - Nej, jeg spiser ude.
Vi har travlt med det nye udlånssystem.
Jeg kan bedre lide de gamle udlånskort.
- Sådan har jeg det også. - Den her sætning er mærkelig.
- Hvorhenne? - Mangler der ikke en linje?
- Du har ret. - Må jeg ikke gøre mit færdigt?
SEIJI AMASAWA
Jamen det er jo ...
- Shizuku, sov nu ikke for sent. - Nej ... Godnat.
Jeg vidste, at jeg havde set det navn før.
Også her ...
SEIJI AMASAWA
Underligt. Han har lånt de samme bøger, som jeg låner.
Seiji Amasawa ... Gad vide, hvordan han er. Mon han ser godt ud?
SEIJI AMASAWA
Shizuku, du skal op. Jeg går nu.
Har du sovet i dit tøj? Husk at sætte ris over.
Hav en god dag.
Er klokken så meget? Jeg skal mødes med Yuko.
Min pung!
- Var du nået ned? - Ja. Det var da underligt.
- Har du set ved siden af telefonen? - Der var den!
- Hvem har mon lagt den der? - Jeg når det ikke!
- Lukker du altandøren? - Altså ...
Sikke lavt det flyver!
Jeg tror, det bliver en god dag i dag!
Hvor er det bare varmt.
Hej ... Sikke meget energi!
Hej, Shizuku!
Hej! God kamp!
- Frøken Kosaka, er du der? - Hvad vil du?
- Vil du ikke nok hjælpe mig? - Hvad har du nu gang i?
Vil du lukke op til skolebiblioteket?
- Skolen starter jo lige straks. - Jeg har læst alle mine bøger.
Jeg vil læse 20 bøger i ferien.
20 bøger? Husk lige optagelsesprøven til gymnasiet.
- Skynd dig lidt. - Der var den.
Skynd dig at komme med den.
Kom nu med udlånskortet.
Værsgo.
Det var da utroligt. Den har aldrig været udlånt før.
Det er en fin bog. Den er ikke på kommunebiblioteket.
EVENTYR
DONATION
Amasawa ... Frøken, ved du, hvem denne Amasawa er?
Nu skrev jeg forkert.
Vi fik den for længe siden, så det ved jeg ikke.
- Spørg en af de ældre lærere. - Shizuku!
Hvad laver du her? Vi skulle mødes ved porten kl. 11?
Jeg har ventet i solen i et kvarter. Nu får jeg flere fregner.
Slap af. Så slemt er det vel ikke med lidt fregner.
- Jeg hader fregner! - Fint nok!
Kom så ud med jer.
Kom nu!
Den er ikke blevet så god. Kan I ikke bare synge den på engelsk?
Hvide skyer stiger sagte op over bakken
til byen helt deroppe. Det gamle hus, det lille vindue.
Og hunden, som venter der på mig.
Country road, før mig hjem
til det sted, jeg blev født.
West Virginia, det gamle bjerg
og min elskede fødeby.
- Ikke dårligt. - Det er håbløst. Så banalt.
Synes du det?
Jeg har også lavet den her.
Veje af beton overalt.
Fældede træer, opfyldte dale.
Tokyo Vest, bjerget Tama
min by er veje af beton.
Hvad har du gang i?
Hvad ville du tale om? Sangen kan godt vente lidt, ikke?
Shizuku, er du forelsket i nogen?
Det ville være rart med en kæreste, nu hvor vi skal til optagelsesprøve.
Yuko, er du forelsket?
- Har du fået et kærestebrev? - Ikke så højt.
- Hvornår? Er han flot? - Han går i en anden klasse.
- Han er ikke værst. - Så mød ham og se, om han er sød.
- Jamen ... - Er du forelsket i en anden?
Du kan ikke skjule det for mig. Fortæl det nu!
Det er ... Su ... su ... - Tsukishima!
- Gider du give mig min taske?! - Sugimura!
Det er den blå sportstaske. Kom nu, Tsukishima.
- Kast den herover! - Ti stille! Gå tilbage til din bænk.
Jeg er på holdet, og vi er med i turneringen.
Yuko?
Så det er Sugimura, du er forelsket i?
Hvad skal jeg gøre? Måske lagde han mærke til det.
Bare rolig, han er ret tykhovedet. Hvad med kærestebrevet?
- Jeg tænker lige lidt over det. - Som du vil.
Du er heldig, Shizuku. Dine forældre presser dig ikke til at lave lektier.
- Det er nu heller ikke så let. - Er det ikke?
Åh nej! Jeg har glemt min bog. Jeg går tilbage.
- Skal jeg køre dig? - Nej, så kommer du bare for sent.
Jeg ringer til dig!
- Den der bog ... - Er det din?
- Værsgo, Shizuku Tsukishima. - Hvorfra kender du mit navn?
- Hvad tror du selv? - Fra udlånskortet?
Og drop du hellere den der "Veje af beton".
Har du læst den?
Han er så dum, dum, dum! Så dum, dum, dum!
Han er dum!
Så jeg skal droppe "Veje af beton"?
Hvad bilder han sig ind?!
AMASAWA
Så er jeg hjemme igen!
Storesøster, kommer du allerede?
Jeg er så udmattet. Jeg fik et lift af en, der skulle denne vej.
- Hvor er mor? - På sommerseminar.
- Far er på arbejde. - Kunne du ikke rydde lidt op?
- Hvad med aftensmad? - Jeg sætter ris over.
- Og bordet efter morgemaden? - Jeg skulle lige til at rydde op.
Det er hårdt for mor, og vi har lovet at hjælpe til.
Sæt ris over og læg vasketøj på plads. Jeg tager et bad og laver middagsmad.
Moster håber at se dig, når du kommer i gymnasiet.
Har du lavet lektier?
Du må ikke forsømme skolen, bare fordi mor og far ikke presser dig.
Jeg laver lektier!
- Hun gav mig også soja med hjem. - Typisk moster.
- Ligesom sldste år, ikke? - Jo, da var det bare miso.
Det var to kilo, ikke?
Shizuku, stå nu op. Du skal selv støvsuge på din side.
Jeg vasker sengetøj i dag. Og dynen skal luftes.
- Hvad med mor? - Hun er gået.
Når du har ryddet op, kan du tage hen til far med madpakken.
Hvad? Skal du ikke på biblioteket? Eller skal jeg gøre det?
Så gør du rent på toilettet, på altanen og i gangen og køber ind.
Sengene skal redes, der skal købes ind og laves aftensmad.
Farvel!
Shizuku!
- Smider du det her i postkassen? - Hvad?
Post-kas-sen!
Du skal ikke læse dem. Husk at tage papirclipsen af.
- Er det til kæresten? - Fjols.
Mis, er du alene?
Hvor er du på vej hen?
Er udsigten spændende?
Så svar mig dog!
Jeg står af toget nu. Hvad med dig?
Farvel, mis.
Mor, en kat!
Den løber hen mod biblioteket.
Nu troede jeg ellers lige, at eventyret skulle til at begynde.
Der er den!
Sikke en bakke. Hvor højt op skal vi egentlig?
Mis, mis ...
Mis, mis!
Bor du her et sted?
Nej!
Mis, hvor skal du hen? Bor du her?
Jeg vidste ikke, at der så sådan ud heroppe.
Hvor er du fræk sådan at drille hunden.
Måske er det mig, den driller.
Jeg vidste ikke, at der lå sådan en butik heroppe.
Sikke en fin dukke.
Er du katten fra før?
- Velkommen. - Undskyld ...
Bliv endelig. Kig dig bare omkring.
- Baronen keder sig. - Er det dukkens navn?
Han hedder baron Humbert von Gikkingen. Flot navn, ikke?
Undskyld ...
Mange tak, nu klarer jeg mig. - Sikke et smukt ur.
Det stod på et slot, hvor det var rustet og gået i stå. Se her.
Hvor er den smuk. Hvad er det?
Bare vent og se.
- Sikke nogle flotte dværge. - Du kender til dværge?
Så læser du sikkert også eventyr.
Kig op på urskiven. Mon det virker?
- En fe? - Glasset giver genskær.
- Kom herop og se. - Ja.
- Er det en prinsesse? - Ja.
- Er de forelskede? - Ja, men de lever i hver sin verden.
Han er dværgenes konge -
- og kun klokken 12 forvandles hun fra får til prinsesse.
Alligevel dukker han op hver time, fordi han håber på at se hende.
Ham, der lavede uret, må have lidt af ulykkelig kærlighed.
Det er nok derfor, de begge to ser så triste ud.
- Uret går for stærkt, ikke? - Jo, fem minutter.
Det går ikke! Jeg skal hen på biblioteket. Farvel!
- Må jeg godt komme igen? - Ja. Vejen til venstre er hurtigst.
Jeg er lige over biblioteket.
Sikke et godt sted. En rigtig eventyrbutik.
Det er for dejligt!
Tsukishima ... Shizuku Tsukishima!
- Er den her ikke din? - Hvad?
- Er du ikke lidt glemsom? - Tak. Hvordan ...
Hvad tror du selv?
- Katten ... er det din? - Din madpakke er ret stor, synes jeg.
- Det er ikke min! - Veje af beton overalt ...
Det er ikke min! Helt ærligt!
Nå, der er du.
Hvorfor ser du så vred ud?
Det er svært at forklare.
Jeg troede, at jeg havde fundet en skat i en grotte ...
... men nu føler jeg mig levende begravet.
Det lyder indviklet. Skal du låne nye bøger i dag?
- Ja, jeg skal læse syv bøger mere. - Hvad med frokost?
- Jeg køber noget. - Fint. Tak for madpakken.
Den 16. juni.
For vildt. Den har Amasawa også læst.
Hvordan mon han er?
Nej, det kan ikke være dig!
Shizuku ... skynd dig lidt!
Jeg er sent på den. Paraply ... giv mig en.
Det regner hele tiden.
Du skal ikke brokke dig. Du går i skole, fordi du gerne vil.
- Gør dig nu umage. - Det gør jeg skam også.
Shizuku! Skynd dig, ellers kommer vi for sent.
Jeg hader alle de prøver. Det er hver dag.
- Har du besvaret brevet? - Nej.
- Og han siger ingenting? - Nej. Og jeg siger nej.
Det er måske også det bedste. Sugimura!
- Du er sent på den! - Det ved jeg godt.
Tiden er gået. I skal aflevere nu.
Vi ses igen i eftermiddag.
- Skal vi gå op til frøken Kosaka? - Jeg skal lige op på lærerværelset.
Tsukishima, ved du hvad? Jeg klarede den.
- Hvor er du heldig. - Jeg havde forudset alle spørgsmål.
Så du er ikke kun en sportsidiot. Yuko er også god til at forudse.
- I kunne læse sammen. - Ja?
- Sugimura! Har du set det her? - Kom, Shizuku!
- Hold op med det der. - Var det så tydeligt?
- Og jeg forudser ikke. - Undskyld.
Undskyld, vi forstyrrer.
En, der har doneret bøger?
Undskyld ... Der er et stempel i bogen.
Lad mig se ...
Er det ikke Amasawa? Jeg har læst den.
- Det er en god bog. - Ja, men hvem er denne Amasawa?
Han var formand for forældrerådet for nogle år siden.
Forældrerådet? Kender du hans fornavn?
Hans fornavn? Hr. Kimura, kan du huske Amasawas fornavn?
Amasawa? Det var Koichi Amasawa.
- Koichi Amasawa. - Hans søn går i din parallelklasse.
- Vidste du ikke det? - Hvad? Mange tak for hjælpen.
Mange tak.
Undskyld!
Shizuku, hvor skal du hen?
- Sikke et chok. - Hvad så med mig?
Forklar det lige!
Undskyld ...
Shizuku, hvor skal du hen?
- Hvordan kan han bare ignorere mig? - Shizuku, hvem er han?
- Hvor skal du hen? - Han er dum. Han forfølger mig.
- Hvor sødt. - Jeg måtte bære hendes madpakke.
Tænk, at Shizuku har en kæreste.
Ja, nu er foråret også kommet til Shizuku.
- Det passer ikke. - Jo, du har mødt din prins.
- Ser han godt ud? - Jeg vil bare vide, hvordan han er.
Yuko, du ved, hvad han hedder. Sig det nu.
- Yuko! - Det gik så hurtigt.
Det var noget med Masaki eller Ama ...
- Ikke, Shizuku? - Måske.
Det er typisk dig ikke at høre ordentligt efter.
Du vil vide det, men så alligevel ikke.
Hjertet banker ængsteligt ... og lykkeligt.
Hvor er det romantisk.
Det kan I altså ikke være bekendt. Og jeg har endda skrevet jeres sang.
- Er du færdig med den? - Lad mig se!
Ærede Shizuku, store poet, må vi ikke nok se den?
Så okay da. Men jeg ved ikke rigtig.
Det der med at vende hjem er svært, så jeg skrev bare, hvad jeg føler.
Det er vildt godt!
Country road, du gamle vej
jeg tror, du fører hen
til det sted, hvor jeg blev født
elskede country road.
Shizuku, det er så godt!
- Er det ikke svært at synge? - Det skal nok gå.
Jeg synes også, vi skal synge den til afskedsfesten.
- Afskedsfesten? - Hør lige her!
Jeg ville klare mig selv uden frygt, så jeg pakkede og forlod byen.
Skubbede ensomheden væk, tog mig sammen og rankede ryggen.
- Det ringer ind. - Javel!
- Åh, solen skinner! - Shizuku!
Kommer du ikke med til musik? Vi skal synge sangen.
- Jeg skal på biblioteket. - Der er da også prøve i morgen.
- Jeg læser derhenne. - Bogorm.
- Vi ses! - Farvel!
Hallo ...
Undskyld, men har du et øjeblik?
Ja.
Der er lukket.
Mon de har husket at vande blomsterne?
Baronen er væk. Måske har nogen købt den.
VERDENSMAGASINET Shiro Nishi.
Shiro Nishi ... Måske hedder ham der også Nishi.
Shizuku ... Shizuku?!
Yuko er i telefonen.
- Du ødelægger din hørelse, Shizuku. - Yuko?
Hvad? Jeg kan ikke høre dig.
Ja, jeg kommer med det samme. Jeg lægger på nu.
- Hvor går du hen? - Bare lige her nedenfor.
- Hvad er der galt, Yuko? - Shizuku.
Hvad er der sket?
Hvad skal jeg gøre? Ham med kærestebrevet fik Sugimura til -
- at bede mig om et svar.
Hvor forfærdeligt!
Hvordan kan du spørge mig om det, Sugimura?
Vent ...
Han er virkelig tykpandet.
Men han kender jo ikke dine følelser.
Jeg må sige undskyld.
Med det her fjæs bliver jeg nødt til at blive hjemme i morgen.
Også fra prøven? Ja?
Fjols ...
Hvad mener du?
- Jeg tror, det gik godt. - Skal du på biblioteket i dag?
- Jeg tager hjem til Yuko. - Hils hende. Farvel.
Tsukishima! Vent!
Det er hende der, din veninde.
Så begyndte hun lige pludselig at græde.
Har jeg sagt noget forkert?
Spurgte hun ikke, hvorfor du spurgte om det?
En fra baseballholdet bad mig spørge.
Hun mener, at hun ikke vil høre sådan noget fra dig.
- Fatter du ingenting? - Hvad mener du? Sig det dog!
Hvor er du altså tykpandet. Yuko er forelsket i dig!
Hvad? Jamen det går ikke!
Hvad mener du? Det er da synd for Yuko.
- Hun ligger syg derhjemme nu. - Men jeg er forelsket i dig!
Hvad? Hold nu op.
- Du skal ikke gøre grin. - Jeg har altid været forelsket i dig.
Det går ikke ...
Kan du ikke lide mig? Er der en anden?
Nej, der er ingen anden, men ...
- Undskyld! - Vent! Tsukishima, sig sandheden!
Vi har jo altid været venner. Jeg kan godt lide dig -
- men ikke ...
Undskyld, jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Så jeg er kun en ven for dig?
Og vil altid kun være dét?
Jamen så ...
Øv, det er mig, der er tykpandet.
- Fru Tsukishima, der er en pakke. - Tusind tak for hjælpen.
- Det er alt for meget. - Vi kan jo ikke nå at spise dem.
Var du hjemme? Shizuku ...
LUKKET
Hallo ...
Er du også blevet lukket ude?
Er du kat her i huset? Er du ikke sulten?
Du er ikke særlig sød. Du minder om mig.
Hvorfor forandrer man sig? Før var jeg en sød og artig pige.
Hvorfor siger bøger mig ikke så meget mere?
Der er altid noget inden i mig, der siger: "Det er for banalt."
Jeg er ikke sød længere.
Hej, Tsukishima. Så du får lov til at kæle med Moon?
- Moon, vil du ikke med ind? - Hedder den Moon?
Han ligner jo fuldmånen. Det er derfor, jeg kalder ham det.
- Er det ikke din kat? - Han bor ikke hos nogen.
Et sted kalder de ham for Kuglen.
Og han har sikkert andre navne.
Han kommer vidt omkring. Jeg mødte ham faktisk i toget.
- I toget? - Ja, han var alene med toget.
Jeg fulgte efter ham og fandt den her fine butik.
Den er som et eventyr. Måske gjorde jeg ham sur.
Jeg sagde, at han ikke var sød. Han ligner mig på en prik.
Moon og dig? I ligner da slet ikke hinanden!
Han er halvt spøgelseskat.
- Hvad ... - Øh ...
Jeg tænkte, om din bedstefar er syg, siden butikken er lukket.
Han er frisk som en havørn. Butikken har ikke åbent ret tit.
Det var godt. Jeg kunne ikke se baronen gennem vinduet.
- Er den mon blevet solgt? - Kattedukken?
Vil du se den? Kom med.
Luk døren.
Det er ligesom at være oppe i himlen.
- Lider du af højdeskræk? - Nej, jeg elsker højder. Smukt!
Udsigten er bedst på denne årstid. Kom med.
Perfekt timing. Sid ned.
- Uret er væk. - Det, der stod der?
Bedstefar har været ude for at levere det i dag.
- Har han solgt det? - Nej, det var til reparation.
Jeg ville gerne have set det igen.
Han blev færdig med det, den dag du glemte madpakken.
- Den madpakke ... - Jeg ved godt, at det ikke var din.
Kom herover og kig den ind i øjnene.
Skynd dig nu, ellers forsvinder lyset.
Engelzimmer ... det betyder "englenes værelse".
- Det skete ved en tilfældighed. - Hvor er det smukt.
Og han er bedstefars dyrebare skat.
- Skat? - Han betyder vist noget særligt.
Han vil ikke sige hvorfor. Bliv bare. Jeg går nedenunder.
Lyskontakten er der. Bare tænd, hvis du vil have lys.
Det er underligt, men det er, som om jeg altid har kendt dig -
- og har længtes efter at møde dig.
Du virker meget trist i dag.
- Har du set nok? - Ja, mange tak.
Er det en violin, du laver?
- Øh ... ja. - Må jeg godt se den?
- Den bliver sådan her. - Har du helt selv lavet den?
- Selvfølgelig. - Det var dog utroligt.
Formen har ikke ændret sig de sidste 300 år.
Men lyden afhænger af violinbyggeren.
- Har du lavet dem alle sammen? - Nej, folk lærer at lave dem her.
Men du har lavet en af dem, ikke? Hvilken en af dem?
- Den der. - Den der?
Tænk, at du kan lave sådan en. Det er jo det rene trylleri.
Hvordan kan du sige sådan og se ud, som om du mener det?
Det er da, fordi jeg mener det.
Det der kan enhver lave. Jeg er stadig helt håbløs til det.
- Du kan også spille violin, ikke? - Sådan da.
- Vil du ikke spille lidt for mig? - Hold nu op ...
Vil du ikke nok?!
Okay, men så skal du også synge.
- Men jeg synger falsk. - Det er fint.
Syng nu ... du kender den jo godt.
Jeg ville klare mig selv uden frygt
så jeg pakkede og forlod byen.
Skubbede ensomheden væk
tog mig sammen og rankede ryggen.
Country road, du gamle vej
jeg tror, du fører hen
til det sted, hvor jeg blev født
elskede country road.
Selv når jeg var ensom
fældede jeg aldrig en tåre.
Jeg lukkede mit hjerte og gik hurtigt til
for ikke at huske.
Country road, du gamle vej
selvom du fører hen til min fødeby
vil jeg ikke tage derhen
elskede country road.
Country road, selvom du kan
føre mig hjem, hvor jeg blev født
kan jeg ikke følge dig
så farvel
country road.
Hvor var det sjovt.
Jeg hedder Shizuku Tsukishima. Mange tak for sidst.
Jeg håbede virkelig, at du ville komme igen.
- De to er mine musikalske venner. - God stemme.
Tænk, at du var her, da uret kom til at virke igen.
- Og at Seiji har så køn en veninde. - Seiji?
- Er det dig, der er Seiji Amasawa? - Har jeg ikke sagt det?
Nej, du har ej. Der står Nishi ude på døren.
Det er bedstefars navn. Jeg hedder Amasawa.
Først bliver jeg begravet levende, og nu falder himlen ned.
Hvad mener du? Kan mit navn ikke være lige meget?
Du kalder mig ved mit fulde navn!
- Du har jo ikke spurgt om mit. - Det har jeg ikke nået.
- Jeg troede, at Seiji Amasawa ... - Hvad?
- At han var sød og stille. - Du læser for mange bøger.
Du læser da selv mange bøger.
Det var virkelig hyggeligt. Hvor er de søde.
Du er altid velkommen.
Kun for at lytte. Jeg hader at synge.
Men du spiller godt på violin. Vil du være violinist?
Jeg er ikke bedre end så mange andre. Jeg vil være violinbygger.
Det er du også virkelig god til.
Der er en skole for violinbyggere i Cremona i Italien.
- Der vil jeg gerne hen efter skolen. - Skal du ikke i gymnasiet?
Mine forældre er voldsomt imod violinbyggeriet.
Det er kun bedstefar, der støtter mig.
Tænk at vide, hvad man vil.
Jeg har ikke noget mål. Jeg tager hver dag, som den kommer.
Jeg ved ikke, om det lykkes. Vi skændes hver dag derhjemme.
Og selvom det lykkes, ved jeg ikke, om mit talent er stort nok.
- Skal jeg ikke følge dig helt hjem? - Nej, jeg bor lige derhenne.
- Tsukishima! - Ja?
Du skriver godt.
Sangen fra før var god, men jeg kan bedst lide "Veje af beton".
- Du sagde, at jeg skulle droppe den. - Gjorde jeg?
- Ja! - Er det rigtigt?
Tak for i dag. Farvel.
Shizuku, husk at slukke lyset. I går faldt du i søvn med det tændt.
Hvornår besluttede du, hvad du ville?
Din fremtid.
- Du skal på Suginomiya-gymnasiet. - Det er ikke det, jeg mener.
Jeg går på universitetet for at finde ud af, hvad jeg vil.
- Godnat. - Godnat.
Bare fordi mors timer er aflyst, vækker hun mig ikke.
- Godmorgen! - Godmorgen.
- Løb lidt hurtigere. - Du kan bare løbe i forvejen.
SELVSTUDIUM Lav opgaverne side 32-33.
Det var godt!
Shizuku ... Hvordan er det, du ser ud?
Du er til gengæld blevet rask, hva'?
- Jeg hører, du var ude med en dreng. - Hvem har sagt det?
- Rygtet siger, I så forelskede ud. - Det passer ikke!
Jeg skal nok fortælle min ven, at svaret er nej. Undskyld.
- Det er mig, der siger undskyld. - Det er i orden.
Så I Sasuke i fjernsynet i går? Det var for vildt!
Det her indgår i terminsprøven, så se at få det lært.
- Hvad?! - Tak for i dag!
- Er Tsukishima derinde? - Amasawa ... hvad vil du?
- Går Tsukishima ikke i jeres klasse? - Tsukishima? Jo, hun er her.
Tsukishima, du har en gæst. En dreng!
Hun sidder derovre.
- Seiji? - Har du et øjeblik?
- Ja! - Tsukishima har en kæreste!
- Nej ...
Det passer ikke!
- Hvad vil du? - Jeg må gerne tage til Italien.
Hvad? Kom med.
- Hvor skal vi hen? - Op på taget.
Sikke det regner.
Hvorfor spørger du efter mig foran hele klassen?
Undskyld. Jeg ville bare fortælle dig det som den første.
De kan jo også bare tænke, hvad de vil.
Mine forældre sagde ja på én betingelse.
- Hvad er det? - Jeg skal først i lære i to måneder.
- I lære? - Ja, hos en skrap læremester.
Han kan vurdere, om jeg har talent. Og om jeg virkelig mener det.
Ellers skal jeg tilbage og i gymnasiet.
Det irriterer mig sådan at have en flugtvej.
- Men det er min chance. - Hvornår?
Så snart jeg får mit pas. Far taler med skolen i dag.
Så det er snart.
- Tænk, at din drøm går i opfyldelse. - Ja, jeg vil gøre mit bedste.
- Men ... - Jeg ...
- Det er holdt op med at regne. - Du har ret.
Se lige derovre!
Måske kommer der en regnbue.
Hvad mon Cremona er for en by? Lad os håbe, at den er smuk.
Det er en gammel by, hvor der bor mange violinbyggere.
Det er vildt, hva'? Nu kommer du til at udleve din drøm.
Jeg føler mig dum. Jeg havde håbet, at vi skulle på samme gymnasium.
Sikke en dum fantasi.
Jeg så dit navn på udlånskortene for længe siden.
Vi er tit gået forbi hinanden på biblioteket.
Jeg har faktisk siddet ved siden af dig.
For at få mit navn før dit på udlånskortene -
- har jeg læst vildt mange bøger.
Jeg ...
...vil synge din sang hele tiden, mens jeg er i Italien.
Det vil jeg også.
Lad være med at skubbe!
Helt ærligt!
Tsukishima er vred!
Hun kommer!
- Værsgo. - Tak for mad.
- Shizuku, skal du ikke have mere? - Jeg skal mødes med Yuko.
Hvis du kommer forbi stationen, så tag lige mælk med hjem.
Det er dig, der drikker den! Hun er blevet så doven.
Undskyld, at jeg får dig til at pjække. Jeg er så forvirret.
- Hej, Shizuku. - Godaften.
- Hej med jer. - Godaften.
Jeg laver te. Du kan hente den om lidt.
Jeg er uvenner med min far. Jeg taler ikke til ham.
Drenge er bare så heldige.
Efter to måneder kommer han hjem og tager sin eksamen.
- Så skal han tilbage i ti år. - Det er jo for evigt.
Men det er nu smukt, at skæbnen har ført jer sammen.
Det er for godt til at være sandt. To mennesker læser de samme bøger -
- og så pludselig tager den ene bare videre.
Det har du da ret i. Ja ... Kinuyo gik i klasse med ham.
Hun siger, Amasawa er flot og dygtig, men svær at blive klog på.
Sig ikke sådan, så bliver jeg endnu mere ked af det.
Hvorfor? Sagde han måske ikke, at han godt kan lide dig?
Jeg tør slet ikke tro på det.
Jeg forstår dig ikke. Jeg ville skrive hver dag og opmuntre ham.
Hvorfor opmuntre en, der slet ikke behøver det?
Det har du da ret i.
Jeg forstår ikke, hvad det er, du vil have.
Kan man ikke være forelsket uden at vide, hvad man vil?
Du har jo talent. Alle er vilde med din "Country Road".
I modsætning til mig kan du udtrykke, hvad du tænker.
- Ikke bedre end så mange andre. - Hvad?
Det sagde han. Han vil se, om han har talent.
Det vil jeg også gøre.
Ja, jeg vil skrive en historie. Jeg ved, hvad den skal handle om.
Når han prøver, så vil jeg også prøve.
- Men vi skal snart til eksamen. - Jeg er ligeglad. Tak.
- Jeg har det meget bedre nu. - Tager du hjem?
- Tak for i aften. - Du må hilse din mor mange gange.
Det skal nok gå, Yuko.
Sugimura skal nok finde ud af det.
- Farvel. - Farvel.
Det er da indlysende! Jeg skal bare gøre noget selv.
Moon?
Muta ... Muta!
Mor, nu gik Muta igen!
- Muta! - Her hedder han altså Muta.
"HJERTETS HVISKEN"
"Lad os lytte til skovens stemme ..."
- Med baronen som hovedperson? - Ja, hvis du giver mig lov.
Jeg spørger, fordi Seiji siger, at det er din dyrebare skat.
Det må du selvfølgelig gerne. Men der er én betingelse.
Ja?
At jeg får lov til at læse din historie som den første.
- Jamen ... - Hvad siger du til det?
Behøver du at læse den? Jeg ved jo ikke, om jeg kan skrive.
Sådan er det også for håndværkere. Intet er perfekt første gang.
Nu skal jeg vise dig noget.
Her er den.
Se her.
Det er en glimmerskifersten. Prøv at se ind i revnen.
Ja, sådan.
Åh, hvor er det smukt.
Det er en akvamarin. Man finder dem i smaragdårer.
Smaragd ... ædelstenen?
Du og Seiji er ligesom den sten.
Uslebne og naturlige.
Jeg kan godt lide sådanne sten.
Men det er noget andet at bygge violiner og at skrive.
I må finde den rå sten inden i jer selv og polere den.
Det kræver både tid og arbejde.
Klumpen dér består mest af én slags sten, ikke?
Selvom man polerer den, bliver den ved med at være kedelig.
Stenens indre er meget mere værd.
Måske er det, der er helt dybt inde i stenen, det allersmukkeste.
Undskyld. Gamle mennesker har det med at prædike.
Jeg er bange for, at jeg ikke rummer nogen smuk juvel.
Men jeg vil skrive, og jeg skal nok vise det til dig først.
Tak, det vil jeg glæde mig til.
En usleben ædelsten ... Lapis lazuli.
Kom, lad os tage af sted -
- og finde den lapis lazuli!
Vær ikke bange. Ved nymåne deformeres rummet.
Ting langt væk ser store ud, og ting tæt på synes ganske små.
Lad os flyve med på opvinden.
Hvis ikke vi skynder os, samles asteroiderne.
Det gik ... vi rider på vinden.
Vi skal op til slottet!
- Helt deroppe? - Det føles ikke højt, når du er der.
Når luftstrømmene mødes sent på dagen, kan man røre ved stjernerne.
Jamen dog ...
Shizuku plejer da ikke at læse faglitteratur.
Han bygger en violin i sin celle.
Seiji!
- Jeg troede, at du var rejst. - Bedstefar sagde, at du nok var her.
Jeg ville lige se dig igen. Jeg rejser i morgen.
I morgen ...
Fortsæt bare. Jeg venter her, til du er færdig.
- Undskyld, jeg ikke følger dig hjem. - Jeg er så glad for, at du kom.
Jeg kan ikke følge dig til lufthavnen, men jeg vil vente på dig.
Ja, det er jo kun to måneder.
Undskyld, at jeg altid siger sådan nogle triste ting.
Jeg vil gøre mit bedste, mens du er væk.
Farvel så længe.
God rejse!
Jeg og min forlovede, Luisa, blev født i et land langt borte.
I vores by fandtes der stadig trolddom.
Og alle håndværkere havde troldmandsblod i årerne.
Det var en fattig dukkemagerlærling, der lavede os.
Men Luisa og jeg var lykkelige -
- for han skabte os, så vi var fulde af kærlighed.
Men så ...
Shizuku ...
Shizuku!
Hvad foregår der her? Tsukishima?!
- Jeg hørte ikke spørgsmålet. - Så hør efter! Det her er vigtigt.
- Undskyld. - Yuko, du fortsætter.
- Var du oppe til klokken fire igen? - Ja, jeg bliver slet ikke træt.
Du virker bare så fraværende. Ligesom i timen i dag.
Jeg tænkte bare. Der er så meget, jeg skal have skrevet ned.
Jeg er slet ikke sulten.
Shizuku? Er du hjemme? Hvorfor tænder du ikke lyset?
Kunne du ikke have sat vasketøjet over?
Shizuku, kom lige herud!
- Shizuku er da hjemme, ikke? - Hun vil ikke have mad.
- Godt, De kunne komme. - Goddag.
Denne vej. Er mødelokalet ledigt?
- Ja. - Følg med.
Så er jeg hjemme.
Hej, mor.
Du er tidligt hjemme, Shiho. Hvor er jeg træt!
- Vil du have en kop kaffe? - Ja tak.
Mor, der er noget, jeg gerne vil tale med dig om.
Hvad er det?
Jeg vil gerne flytte. Jeg har allerede fundet et værelse.
- Men det koster jo penge. - Jeg har sparet op.
Og jeg har fået nogle timer som lærer.
Jeg har også ladet dig hjælpe for meget til herhjemme.
Jeg skal nok tale med far.
Vil du det? Det er jeg glad for.
Når jeg er færdig med at læse -
- og får arbejde, kan vi støtte dig lidt.
Det lyder godt. Jeg er ked af at flytte, mens du skriver speciale.
Tak. Du har allerede hjulpet mig så meget med mine data.
Så får Shizuku også fred til at lave lektier.
- Hun opfører sig så mærkeligt. - Synes du også det?
Jeg har talt med hendes lærer i dag. Se lige her ...
Hvad er det for noget?
Det er da løgn! Alle hendes karakterer er faldet.
Gad vide, hvad hun laver inde ved sit skrivebord.
- Godaften. - Godaften.
Tak.
Du kommer ikke i gymnasiet med de karakterer.
- Jeg vil ikke i gymnasiet. - Hvad siger du?
- Hvad vil du lave uden en eksamen? - Jeg bestemmer selv over min fremtid.
Sikke noget pjat. Vi har lige set dine karakterer.
Hvorfor blander du dig? Du passer heller ikke dine studier.
Jeg gør, hvad jeg kan. Det er dig, der ikke laver noget.
- Fatter du ikke det? - Jeg er i gang med noget vigtigt!
Og hvad er så lige det? Sig det!
Shiho og Shizuku, så er det nok.
Shizuku opfører sig dårligt.
Kom herind, så taler vi om det.
Shizuku, skift lige tøj.
Skynd dig lidt.
Det kan jeg godt se. Shizuku, har Shiho ret?
- Jeg er ikke ligeglad! - Du vil jo ikke i gymnasiet.
Du sagde, at jeg ikke kunne!
Shiho, vil du godt gå, så Shizuku og jeg kan tale sammen?
Ja.
- Hvor er mor? - Ovre hos Tanaka.
- Godaften! - Hej, mor.
- Er far kommet hjem? - Kan du ikke lige komme herind?
- Shiho har fortalt mig om Shizuku. - Kommer.
Nå, Shizuku ...
Er det, du går og laver, vigtigere end lektierne?
Vil du ikke fortælle os om det?
Jo, men ikke endnu.
Er det noget, du absolut skal lave nu?
Det haster. Jeg har kun tre uger tilbage.
Jeg har besluttet at sætte mig selv på prøve.
- Jeg er nødt til det. - Hvad er det for en prøve?
Du er nødt til at fortælle det.
Er det noget, som du ikke kan fortælle til din far og mor?
- Helt ærligt. - Undskyld.
Jeg har set, hvor hårdt du arbejder henne på biblioteket.
Jeg er meget imponeret.
Jeg synes, at vi skal lade Shizuku være i fred.
Vi behøver ikke alle sammen at være ens.
Det ved jeg jo bedst af alle.
Godt. Du gør bare det, som du synes er rigtigt, Shizuku.
Men det er hårdt at gøre noget andet, end folk normalt gør.
Så kan man ikke give andre skylden.
- Og du skal spise sammen med os. - Ja, vi er din familie.
- Ja. - Kald lige på Shiho.
Jeg laver noget te.
Shizuku.
Selvom far siger sådan, så vil han helst have, at du laver lektier.
Ja, det lyser ud af ham!
Jeg flytter på søndag. Så får du værelset for dig selv.
- Flytter du hjemmefra? - Ja, og så må du tage dig sammen.
Skynd dig! Skynd dig, skynd dig!
- Der er kun en, der er ægte. - Hvilken en er det?!
Skynd dig! Skynd dig ...
Skynd dig!
Luisa, endelig kom du. Jeg er bare blevet så gammel.
Shizuku. Kom indenfor.
Jeg var faldet i søvn.
Jeg kommer, fordi jeg har skrevet min historie færdig.
Ja? Så du fik den skrevet?
Og som aftalt skal du være den første, der læser den.
Det er jo en hel roman.
HJERTETS HVISKEN Baronens eventyr
Vil du godt læse den nu? Jeg bliver og venter.
Du har lavet et stort stykke arbejde, så den skal læses ordentligt.
Hvis den er kedelig, behøver du ikke at læse den. Jeg hader at spørge ...
Mit hjerte banker helt vildt.
Jeg skal nok læse den nu.
Sæt dig hen ved pejsen. Det er koldt i dag.
LUKKET
Så bliver vi ikke forstyrret.
Må jeg godt vente nedenunder? Det gør ikke noget, at der er koldt.
Det må du gerne, men ...
Hvorfor sidder du her? Shizuku, jeg har læst den.
Mange tak, den er så fin.
Det passer ikke. Du skal sige sandheden!
Jeg kunne ikke. Jeg ved godt, at sidste halvdel ikke giver mening.
Du har ret. Den er rå og ufærdig ligesom Seijis violin.
Men du har vist mig din egen helt uslebne ædelsten.
Du har gjort det så godt. Du er fantastisk.
Der er ikke noget, der haster. Giv dig tid til at polere ædelstenen.
Så, det er koldt herude. Kom med ind.
Mens ... jeg sad og skrev, fandt jeg ud af det.
Det er ikke nok bare at ville noget. Man bliver nødt til at studere.
Men så kommer Seiji foran mig.
Jeg forsøgte at skrive for at følge med, men jeg var så bange.
Du kan godt lide Seiji, hva'?
Hvordan smager det?
Det smager dejligt.
Da Seiji havde bygget sin første violin, spiste vi ramen.
Det var også jumbo-størrelse.
Mange tak.
Hvor var jeg nået til?
Da du studerede i Tyskland og fandt baronen på en café.
Han så melankolsk ud, og jeg blev helt indtaget i ham.
Jeg spurgte ejeren, om jeg måtte købe ham.
Han ville ikke sælge. Katten havde sin elskede, og de måtte ikke skilles.
Det var en hunkat, der var til reparation hos en dukkemager.
- Baronen ventede på hende. - Det er jo ligesom i min historie.
Ja, det er et pudsigt sammenfald.
Jeg skulle hjem, så jeg var tæt på at give op.
Men så sagde min veninde -
- at hun ville hente hunkatten, når hun var repareret -
- og sørge for, at de to blev sammen.
Så gav caféejeren op, og jeg rejste hjem med baronen.
Jeg aftalte med min veninde, at jeg ville komme tilbage efter hunkatten.
Og når de to kattedukker mødtes igen -
- skulle vi også mødes igen.
Men så kom krigen -
- og jeg kunne ikke holde mit løfte.
Da jeg endelig kunne tage tilbage til byen, ledte jeg overalt -
- men jeg fandt aldrig hverken hende eller baronens elskede.
Hun må have betydet meget for dig.
Du har hevet baronen ud af mine minder -
- og vækket ham til live igen med din historie.
Kom med dine hænder.
Jamen ...
Den sten passer perfekt til dig, så derfor skal du have den.
- Gør nu din historie helt færdig. - Ja.
Mange tak.
Farvel!
- Så er jeg hjemme. - Hej med dig.
- Hvor er far? - I bad.
- Er du klar over, hvad klokken er? - Undskyld.
Fra nu af lover jeg at passe min skole ordentligt.
Så du har gjort det, du ville?
Ja, indtil videre.
- Vil du ikke have lidt ris med karry? - Nej tak.
Indtil videre ...
Shizuku, så er der ledigt. Gå bare i bad.
En soldat træder af.
Her ...
Det er da løgn!
Et øjeblik.
- Det er et mirakel. Du er her. - Ja, det er ikke nogen drøm!
Jeg tog et tidligere fly. Hop op.
Vent lidt ... ellers bliver du kold.
Hop op.
- Jeg henter en frakke. - Der er ikke tid. Hop nu op.
Hold godt fast.
Jeg ville se dig nu, så mit hjerte kaldte på dig.
"Shizuku!" kaldte det, og så kom du.
- Er vi ikke gode? - Jeg ville også se dig.
Jeg har det, som om jeg stadig drømmer.
- Hvordan var Cremona? - Anderledes end jeg troede.
Men jeg tager dertil.
Det er ved at blive lyst.
- Skal jeg stå af? - Det behøves ikke.
Jeg havde besluttet, at jeg ville cykle dig op ad bakken.
Det gider jeg ikke. Jeg vil ikke bare være en byrde.
Jeg vil også gøre noget!
Det er i orden. Så skub. Vi er der om lidt.
Shizuku, hop nu op!
Vi nåede det.
- Skal jeg hjælpe? - Det behøves ikke.
Denne vej.
Hvor er det flot. Det ligner jo et hav.
Det her er mit hemmelige sted. Det sker lige om lidt.
Det var det, jeg ville vise dig.
Bedstefar har fortalt om din historie.
Jeg var der slet ikke for dig. Jeg tænkte udelukkende på mig selv.
Det var på grund af dig, at jeg kunne gøre det.
Jeg er glad for, at jeg pressede mig selv. Jeg kender mig selv bedre nu.
Jeg vil læse videre, så jeg har besluttet at gå i gymnasiet.
Shizuku ... altså ...
Jeg ved godt, at det ikke kan blive med det samme -
- men vil du gifte dig med mig?
Jeg vil uddanne mig som violinbygger, og så ...
- Mener du det? - Ja, det var det, jeg håbede på.
- Virkelig? Hvor er det bare godt! - Vent lidt.
- Vinden er kold ... - Shizuku, jeg elsker dig!
Chief Executive Producer: Yasuyoshi Tokuma
Executive Producers: Seiichiro Ujiie og Takashi Shoji
Baseret på en manga af Aoi Hiiragi Manuskript: Hayao Miyazaki
Musik: Yuji Nomi
Temasang: Take Me Home, Country Roads
STUDIO GHIBLI Producer: Toshio Suzuki
General producer: Hayao Miyazaki Instruktør: Yoshifumi Kondo
Danske tekster: Mette Holm Dansk Video Tekst